|
06.12.2013., 00:52
|
#1
|
Registrirani korisnik
Registracija: Dec 2013.
Postova: 1
|
Očevi koji su zaboravili na svoje dijete
Ovako, ja sam iz malog gradića i živim samo sa majkom koja je rastavljena. Zapravo nisu se ni razveli sudskim sporom nego je majka sa mnom jednostavno otišla. Živjeli smo u Beču kao prava mala obitelj, otac, majka i ja. Ne znam što se događalo jer sam bio star godinu dana tako da se ne sjećam ni Beča ni ničega. Majka i ja živimo u Hrvatskoj već 16 godina, a moj "Otac" valjda i dalje u Beču. Nakon svih godina (16) on mene niti jednom nije nazvao i pitao kako sam. Vjerojatno ne zna ništa o meni, zna za mene jer imam jednu sliku s njim u Austriji kad sam bio bebač. Otvaram forum jer želim znat, je li moguće da čovjek koji me stvorio ne želi znat za svog punoljetnog sina. I tko je tu kriv, majka koja me ne želi odvest njemu, on koji me ne želi potražit ili ja što ovo sve pisem na forum, a ne tražim od majke da mi objasni. Napominjem, moj otac zna da smo u Hrvatskoj i zna telefonski broj maminih roditelja koji žive nedaleko od nas. Ako netko ima iskustva kako trebam dalje, trebam li sve zaboravit ili uporno tražit dalje, tko i gdje mi je otac. Hvala na čiranju.
|
|
|
06.12.2013., 01:16
|
#2
|
divijus majnd
Registracija: Sep 2009.
Postova: 47,787
|
Šta mama kaže o cijeloj priči?
__________________
ali i da trolam, to je moje gradjansko pravo © Natch
|
|
|
06.12.2013., 18:03
|
#3
|
Registrirani korisnik
Registracija: Oct 2010.
Postova: 804
|
a da pitas mamu???
|
|
|
06.12.2013., 19:07
|
#4
|
Registrirani korisnik
Registracija: Jan 2013.
Postova: 25
|
Vidi moj otac za mene ne zeli cut..godinama zivim bez njega,zna gdje sam ali nikad mi se nije javio..ocito je da mu nije stalo jer da je zanimao bi se za mene..posveti se svom zivotu a njega pusti..jer da te je htio vidjet i cut napravio bi nesto..
|
|
|
06.12.2013., 21:15
|
#5
|
Registrirani korisnik
Registracija: Dec 2010.
Postova: 1,230
|
Quote:
Kirgiv1950 kaže:
Ovako, ja sam iz malog gradića i živim samo sa majkom koja je rastavljena. Zapravo nisu se ni razveli sudskim sporom nego je majka sa mnom jednostavno otišla. Živjeli smo u Beču kao prava mala obitelj, otac, majka i ja. Ne znam što se događalo jer sam bio star godinu dana tako da se ne sjećam ni Beča ni ničega. Majka i ja živimo u Hrvatskoj već 16 godina, a moj "Otac" valjda i dalje u Beču. Nakon svih godina (16) on mene niti jednom nije nazvao i pitao kako sam. Vjerojatno ne zna ništa o meni, zna za mene jer imam jednu sliku s njim u Austriji kad sam bio bebač. Otvaram forum jer želim znat, je li moguće da čovjek koji me stvorio ne želi znat za svog punoljetnog sina. I tko je tu kriv, majka koja me ne želi odvest njemu, on koji me ne želi potražit ili ja što ovo sve pisem na forum, a ne tražim od majke da mi objasni. Napominjem, moj otac zna da smo u Hrvatskoj i zna telefonski broj maminih roditelja koji žive nedaleko od nas. Ako netko ima iskustva kako trebam dalje, trebam li sve zaboravit ili uporno tražit dalje, tko i gdje mi je otac. Hvala na čiranju.
|
Najradije bih ti rekla da ga zaboraviš, ali to ti sigurno neće nikad biti moguće. Bojim se da ćeš se i dalje pitati ZAŠTO je sve kako jest. Jedini način da stvari raščistiš (i da s 40 ne pomisliš da si ga ipak trebao potražiti, a možda će biti kasno) jest da ga pronađeš i, ako bude moguće, da se s njim vidiš.
Pišeš da si punoljetan, dakle ne treba ti mamino posredovanje, jedino bi bilo dobro, radi odnosa s mamom, da mama shvati da to trebaš napraviti da bi se prestao pitati. Nemoj nju u to uvlačiti previše. Ona očito ima razlog zašto su potpuno prekinuli kontakt. Znaš li kako bi ga mogao naći? Možeš li preko rodbine saznati gdje je on sad, radi li i gdje, dolazi li u Hrvatsku?
Pripremi se na to da možda neće biti kako priželjkuješ, da te odgovori neće zadovoljiti, da se možda isprva neće htjeti naći s tobom. Za onu drugu, bolju inačicu ne treba ti posebna emocionalna priprema.
Za početak izbaci iz glave ideju o traženju krivca, a osobito ideju da bi ti mogao biti za nešto kriv - to da bi ti bio i za što kriv potpuno mi je nezamislivo. Postavi si pitanje koji je tvoj cilj. Oprosti što moram biti izravna, no nekako mi se znatiželja ne čini dovoljnim razlogom i čini mi se da te to boli i da bi rado iscijelio ranu koja ti je zbog odsutnosti oca nastala. I to je sasvim u redu. Rane zarastaju čak i ako za nekoga tko nam je nanio bol saznamo da je gad. Tada možeš zaključiti da si imao sreće da si ga se riješio dok ti nije nanio veće zlo i da si proveo lijepo djetinjstvo s majkom umjesto s gadom koji bi vas oboje izmaltretirao i iscrpio.
Ako se pak zaključi da je tip pogriješio iz nekih koliko-toliko razumljivih razloga, tada ćeš imati priliku možda i oprostiti.
Nemoj samo da te to proganja cijeli život. Ili sve zaboravi i sam sebi (možda i uz pomoć psihologa) reci da je važno da si uspješno pregrmio vrijeme kad ti je on bio potreban i okreni se budućnosti bez repova.
Oprosti što ti pišem ovako dug post, no poznajem jednu osobu koja je bila u sličnoj situaciji (danas je šezdesetogodišnjak). Otac je otišao kad mu je bilo pet godina i nikad nije pokušao uspostaviti kontakt. Dok je bio dječak, otac je radio dva bloka zgrada od njegova stana. S 13 godina potražio ga je na poslu. Otac ga nije prepoznao (a on njega jest, sa slika) i pitao ga je: Što ti tu radiš, mali? Pobjegao je i nikad ga više nije tražio, no u svemu što mu se događalo u životu tražio je uzrok u tome što otac nije za njega pitao. Mnogo je puta za vlastite neuspjehe krivio oca, a vjerujem da je mnogo puta sam trebao preuzeti odgovornost za svoje životne akcije - bio bi sretniji i uspješniji.
Drugi je primjer jedan moj učenik (radim u školi) koji uopće ne zna tko mu je otac. Majka zna, navodno zna i gdje je, ali mu ne želi reći. Dečko u svakoj temi nađe razlog da to spomene. To je previše tereta koji nosi u budućnost. Da ga upozna, možda bi mogao početi živjeti svoj život (umjesto da živi propalu vezu svojih roditelja i svoju bol).
U svakom slučaju, što god odlučiš, sretno, i bez hipoteke iz prošlosti za koju ti nisi potpisao zadužnicu.
|
|
|
07.12.2013., 01:44
|
#6
|
Osebujno normalan
Registracija: Nov 2009.
Lokacija: Tbilsi
Postova: 61,032
|
mene zanima nešto drugo - da li baka i djed sa tatove strane pitaju za tebe?
__________________
Confluence of sounds
|
|
|
07.12.2013., 02:30
|
#7
|
U samoizolaciji
Registracija: Jul 2010.
Postova: 715
|
Potraži ga, pokušaj doznati razlog zašto-se nije javio. vJERUJ, BIT ĆEŠ načisto. rIJEŠITI ĆEŠ NEPOZNANIVU KOJA TE MOŽE ČITAV ŽIVOT PRATITI. Mami ni negovori, da ga želiš sresti.
|
|
|
10.12.2013., 09:31
|
#8
|
Registrirani korisnik
Registracija: Dec 2011.
Lokacija: zagreb
Postova: 175
|
Quote:
Kirgiv1950 kaže:
Ovako, ja sam iz malog gradića i živim samo sa majkom koja je rastavljena. Zapravo nisu se ni razveli sudskim sporom nego je majka sa mnom jednostavno otišla. Živjeli smo u Beču kao prava mala obitelj, otac, majka i ja. Ne znam što se događalo jer sam bio star godinu dana tako da se ne sjećam ni Beča ni ničega. Majka i ja živimo u Hrvatskoj već 16 godina, a moj "Otac" valjda i dalje u Beču. Nakon svih godina (16) on mene niti jednom nije nazvao i pitao kako sam. Vjerojatno ne zna ništa o meni, zna za mene jer imam jednu sliku s njim u Austriji kad sam bio bebač. Otvaram forum jer želim znat, je li moguće da čovjek koji me stvorio ne želi znat za svog punoljetnog sina. I tko je tu kriv, majka koja me ne želi odvest njemu, on koji me ne želi potražit ili ja što ovo sve pisem na forum, a ne tražim od majke da mi objasni. Napominjem, moj otac zna da smo u Hrvatskoj i zna telefonski broj maminih roditelja koji žive nedaleko od nas. Ako netko ima iskustva kako trebam dalje, trebam li sve zaboravit ili uporno tražit dalje, tko i gdje mi je otac. Hvala na čiranju.
|
Kad postaneš roditelj ne znači automatski da si i dobar roditelj, možeš e čak i truditi da budeš dobar ali bez uspjeha.
Jasna je stvar da tvoj otac nije prijemren roditelj, sad imaš 16 godina, skoro odrastao čovjek.... javi mu se da ćeš doći i stvarno mu se predstavi, možda se iznenadiš i uspostavite ponovo kontakt (možda se otac nakon 16 godina mentalno ustabilio i prihvati te, nikad neznaš cijeli splet okolnosti dok ne pitaš)
.. a ako ne uspijete, opet si tu gdje si i sad sa znanjem da tvoj otac nije primjeren otac
.. možda ima novu obitelj, računaj i s time
|
|
|
12.12.2013., 11:10
|
#9
|
You can't fix me
Registracija: Sep 2008.
Lokacija: gone crazy
Postova: 48,510
|
Quote:
jtvatn10 kaže:
Mami ni negovori, da ga želiš sresti.
|
Zašto ne bi trebao reći mami? Meni se baš čini da s mamom treba i popričati, a koliko će joj reći ovisi o njihovom odnosu. Da s mamom uopće ne komunicira i da nisu bliski, onda bih razumjela da joj ni ovo nema potrebe reći, ali ako žive zajedno i dobri su si, onda bi bilo lijepo barem obavjestiti je kad odluči poduzeti određene korake.
__________________
PIČKA!
|
|
|
13.12.2013., 05:50
|
#10
|
divijus majnd
Registracija: Sep 2009.
Postova: 47,787
|
Meni je jako cudno da netko tko si je dobar sa svojim djetetom 16 godina ne kaze ni rijeci o tome zasto to dijete i njegov otac nemaju bas nikakvih kontakata u zivotu.
__________________
ali i da trolam, to je moje gradjansko pravo © Natch
|
|
|
![Odgovor](images/buttons/reply.gif) |
Tematski alati |
|
Opcije prikaza |
Linearni mod
|
Sva vremena su GMT +2. Trenutno vrijeme je: 16:23.
|
|
|
|